Transpirația englezească, boala care ucide o persoană în 18 ore
Transpirația englezească, boala care ucide o persoană în 18 ore
Facebook Twitter Whatsapp Linkedin PinterestDe-a lungul anilor, omenirea a fost în pragul distrugerii din cauza anumitor boli. Lipsa cunoștințelor și a medicamentelor a fost cheia numărului mare de decese. De exemplu, în Evul Mediu, o amenințare constantă la adresa sănătății umane era reprezentată de lipsa de igienă și de cunoștințe medicale. Vestea bună este că, în timp, boala identificată a fost studiată și, mai târziu, a fost descoperit un leac pentru ea.
Cu toate acestea, există o boală care rămâne un mister istoric și medical până în prezent. Aceasta este așa-numita „transpirație englezească”. În secolele al XV-lea și al XVI-lea, o epidemie misterioasă a cuprins întreaga Europă. Simptomele au fost febră combinată cu dureri de cap, dureri puternice la nivelul gâtului, umerilor, membrelor și slăbiciune gravă, informează alephnews.ro, citat de stiripesurse.ro.
Totul a început cu o febră care a durat între jumătate și trei ore. Apoi au apărut transpirațiile abundente și setea tipică, toate însoțite de delir, puls rapid, palpitații și dureri în piept. În cele din urmă, pacientul a adormit și nu s-a mai trezit niciodată. Un lucru teribil, însă, a fost viteza cu care boala ucide. Majoritatea victimelor au murit în 18 ore de la apariția primelor simptome. Doar cei care au supraviețuit primelor 24 de ore și-au revenit complet.
Între 1485 și 1551, „transpirația englezească” s-a manifestat în cinci focare majore. O variantă mai puțin letală a aceleiași boli, cunoscută sub numele de „transpirația Picardiei”, a apărut în nordul Franței aproximativ 150 de ani mai târziu. În această perioadă au existat aproape două sute de focare de boală, dar rata mortalității a fost mult mai mică.
La prima sa apariție, boala a ucis mai mult de zece mii de oameni într-o lună. A străbătut Europa, ajungând până în Elveția, Danemarca, Suedia, Norvegia, Lituania, Polonia și chiar mai departe în est – în Rusia. Boala a apărut ultima dată în 1551. Este caracteristic pentru „transpirațiile englezești” să lovească în special persoanele bogate și clasa superioară. Mănăstirile sunt cele mai afectate, cu un număr mare de victime în rândul clerului.
Se crede că a ajuns și în familia regală, Anne Boleyn, soția regelui Henric al VIII-lea, fiind contractată și supraviețuind. Moartea misterioasă a lui Arthur Tudor, fiul cel mare al lui Henric al VII-lea, îi este, de asemenea, atribuită.
Oamenii de știință moderni sugerează că boala ar fi putut fi cauzată de un hantavirus necunoscut, transportat de rozătoare. La om, hantavirusul duce la o infecție pulmonară fatală care provoacă simptome asemănătoare gripei, cum ar fi febră, tuse, dureri musculare, dureri de cap și letargie. Rata mortalității este de 36%.
Un alt suspect este arbovirusul răspândit de căpușe și țânțari. „Transpirațiile englezești” par să apară după perioade de ploi prelungite și inundații în unele zone. De fapt, unii oameni de știință moderni dau vina pe clima umedă din Anglia pentru această boală.
Dacă arbovirusul este cauza, acest lucru ar putea explica de ce părțile mai înalte și mai reci ale Insulelor Britanice – Scoția și Țara Galilor – nu au fost afectate. Alte ipoteze variază de la botulismul de origine alimentară la antrax. În cele din urmă, este dificil de spus cu exactitate care a fost boala. La fel ca majoritatea epidemiilor, a dispărut la fel de brusc cum a apărut, cu excepția câtorva incidente izolate – unul din Tiverton, în 1644, a făcut 443 de victime.
Singura boală care seamănă cu aceasta este „boala transpirației picarde” sau „febra războiului”, de la care au izbucnit numeroase focare în Germania, Belgia, Austria, Elveția și Italia în secolele al XVIII-lea și al XIX-lea.
Incidența epidemiilor de hantavirus în timpurile moderne este relativ rară. În timpul Războiului din Coreea (1950-1953), febra hemoragică coreeană, care s-a răspândit în rândul trupelor, a fost cauzată de infecția cu hantavirus. Una din zece persoane care au contractat-o a murit. Aceasta este prima dată când virusul a fost identificat. Numele său provine de la râul Hantan din Coreea de Sud. De atunci, au existat doar câteva cazuri în întreaga lume.
Legea 190 din 2018, la articolul 7, menţionează că activitatea jurnalistică este exonerată de la unele prevederi ale Regulamentului GDPR, dacă se păstrează un echilibru între libertatea de exprimare şi protecţia datelor cu caracter personal.